text: Andrej, zakaj bi svojega otroka komurkoli dala? Če bi ga pa že morala iz karkšnihkoli okoliščin komu dati, bi ga pa dala ljudem, katerim bi zaupala, logično ane? In če bi bla to dva geja ali dve lezbijki, tudi prav. Pa če zaradi tega nisem normalna, tudi prav. Ravno zaradi takih ljudi, ki obsojajo istospolno usmerjenost, bodo današnji otroci to nosili s seboj v grob na stara leta, torej to nastrojenost proti drugačnosti, proti "drugačni" ljubezni, ki je v bistvu ista, kot je naša, ki ljubimo nasprotni spol. Zdj bom nekaj grdo rekla, ampak gejem pravijo nekateri ritopiki ... a ko svoje punce v rit *****, je pa vse v redu? Če smo že na tem, kdo je kaj, ane. In če se vrnem na temo otrok v družini ... zame je družina povsod, kjer je prisotna ljubezen do otroka, pa naj bo to pri materi samohranilki, očetu, ki je sam z otrokom ali pa v istospolni družini. A ni konec koncev važno samo to, da bo otrok ljubljen in da se bo počutil varnega? Da ga bo nekdo varoval in ga tolažil, ko mu bo hudo in se smejal ter veselil skupaj z njim? Ne vem, očitno res nisem normalna, če tako razmišljam o družini. In kot sem že rekla ... staršev si ne izbiramo sami, smo pa lahko hvaležni, če imamo starša, katera nam nudita vse za naš razvoj in nas vzgajata v dobre ljudi. In ne dvomim v to, da geja ali lezbijki ne bi uspeli tega delati enako uspešno kot "normalna" starša.