text: Zemlja u ratu je zbrinula najbolje što je mogla i znala svoje susjede koji su bili istjerani iz svoje zemlje...nisam nikad volontirala u gašincima i stvarno ne znam jesu li bili ograđeni žicom i imali zabranu kretanja...kad je dio došao u varaždin, živjeli su u bivšim vojarnama i sigurno u teškim uvjetima ali su se kretali po varaždinu bez ikakvog problema...to znam pouzdano jer sam s njima provela par mjeseci...kad je prestao rat u bosni, nitko ih nije tjerao nazad, mnogi su odlučili otići dalje, neki su ostali ovdje, a neki se vratili...hvala bogu da su imali izbor, i od srca želim svim tim divnim i hrabrim ljudima da su se snašli i da imaju svoj komadić mira i sreće...mnogi od njih su došli bez dokumenata i papira, bez ijedne obiteljske fotografije, pa nitko nije filozofirao kako krše zakone niti mu je padalo na pamet da zbog toga ne bi plaćao struju...to što su radili sada vrli poduzetnici, to je druga priča......presretna sam što smo iako je rat i dalje divljao po našem prostoru imali i volje i snage dati im barem nekakvo utočište...čitam sad sve te komentare po portalima...jednostavno mi se gadi i povraća od ljudske uskogrudnosti! ...pa to si mogao biti ti, tvoji najbliži, ja moja obitelj...nismo bolji od njih, samo za sad imamo malo više sreće...