text: PARADA PONOSA JE OBLJETNICA U noći 28.06.1969. policija je izvršila raciju na Stonewall Inn. Posjetitelji, među kojima su uglavnom bili najsiromašniji njujorški homoseksualci, tog dana su se usprotivili. Bilo im je dosta da se na njima iživljava. Nisu bili samo homoseksualni ili transrodni, dosta njih su bili pripadnici manjina, kao Marsha P. Johnson koja se oduprla među prvima i Sylvia Riviera koja je među prvima na uluci priskočila u pomoć. Bili na dnu društvene ljestvice čak i u homoseksualnoj zajednici. Na licu mjesta su se počeli otimati, hrvati s policijom i bježati od njih. To je zaprepastilo policajce, koji su bili navikli da ih se svi boje, ali da ih se pederi i lezbe boje više nego itko drugi. No, to nije nužno ono što se obilježava. Ono što se obilježava je to što su stanovnici četvrti u kojoj se racija događala izišli na ulicu i pomogli homoseksualcima. Slabe i nezaštićene se zlostavlja zbog toga što društvo pred tim zatvara oči. Ili pred tim organi reda zatvaraju oči. Ili se bijednici pridruže silnicima pa tuku i oni, jer tako barem nekoga mogu. Sjetite se, ako možete, Povorke ponosa u Splitu na kojoj je ljuta masa na Rivi kamenjem i pepeljarama gađala povorku. Jednog od napadača su žena i djeca kući dočekali zgroženi. Vidjeli su muža i oca kako na ni za što krive ljude baca kamenje, dok je metar od njega sjedio Željko Kerum, tada gradonačelnik, i smijao se. Taj čovjek se otišao u novine ispričati se i plakao je od srama. Došlo mu je do glave koliko je glup i jadan bio. Nije se usudio suprostaviti onima koji mu stvarno zagorčavaju život, nego se sa čoporom sebi sličnih okomio na one koji mu nisu i ne bi uradili ništa nažao. Onog slavnog dana u New Yorku ljudi nisu podržali policiju u šikaniranju, ostali sa strane ili se tek naknadno solidarizirali. Priskočili su u pomoć napadnutima i obespravljenima. Pomogli su svojim sugrađanima natjerati policiju u bijeg. Neredi su potrajali nekoliko dana, ljudi iz čitavog grada dolazili su pomoći. Protestiralo se čak i pred uredima novina koji su vrijeđali napadnute homoseksualce. U zemlji u kojoj je dvadesetak godina prijetnja policijom i vojskom gušila svaki otpor samovolji moćnika, u kapitalističkoj zemlji u kojoj se djecu od malih nogu učilo gledati svoja posla i likovati kada se drugi nađe u nevolji, u zemlji gdje su imigranti nalazili kruh mlateći druge imigrante – tu su ljudi ipak priskočili u pomoć onima koji su bili najniže na društvenoj ljestvici. To se slavi Povorkom ponosa. Slavi se obljetnica dana kada su se najpokorniji među ljudima u jednoj bezdušnoj zemlji, uistinu prezreni na svijetu, usprotivili sili. I slavi se dan kada su im u pomoć priskočili ljudi koji su mogli komotno gledati svoja posla dok se njihove sugrađane privodi i zlostavlja. Mi živimo u zemlji koja se trudi učiniti nas bezdušnima. Živimo u zemlji u kojoj nepoznati netko baci bojni otrov u zatvorenu prostoriju punu mladih ljudi, a ministar policije se pravi lud i ostane ministar policjie. Onda taj isti ministar bude najuren kada se usudi dirnuti na leglo gospodarskog kriminala. Živimo u zemlji u kojoj mladi gost bude premlaćen zbog poljupca s dečkom. Kad se na istom mjestu poljube dvije djevojke to se gura cijelom internetu na uvid. Živimo u društvu u kojem duhovni i moralni autoriteti traže od nas uskogrudnost, nečovječnost i nesolidarnost. U društvu koje očekuju da budemo krotki kada se nas zlostavlja i okrutni čim dobijem priliku mi biti zlostavljači. Zato se izađe prošetati u Povorci ponosa. Jer se slavi dan kada barem na jednom mjestu nije bilo tako. U Povorci ponosa se šeta za uspomenu na to kako su se ispred Stonewall Inna najnemoćniji suprotstavili nepravdi. I s jednkim ponosom slavimo obljetnicu dana kada su ostali ljudi, ljudi sa svojim vlastitim tegobama koje od njihovih mogu biti veće ili manje, ljudi, znači, baš poput nas, u tom sukobu stali na čovječnu i ispravnu stranu. U nadi da ćemo to češće vidjeti i tu kod nas. P. S. godinu dana nakon policijske brutalnosti, isprid Stonewall inn, u znak sjecanja na ubijene homoseksualce, okupilo se masu ljudi koji su skandirali "Good As You" i od tud naziv GAY, u prijevodu "dobri kao i vi" ili "dobar (dobra) kao i ti"! To je bila PRVA parada PONOSA!